Author: Direktor

02.04.2015

Харків—місто майбутнього

Теорії про дату заснування міста

Кожне місто має свою відправну точку відліку - умовну дату від якої ведеться час його існування. Проте, не можна говорити, що місто виникає в один рік, який історики та джерела, а часом і партійні мужі, відвели для відзначення, пошанування та гучних святкувань.
Коли ж було засновано місто Харків? З якого часу слід вважати його за місто, а не городище чи поселення? Слід відзначити, що джерела подають різні дати заснування Харкова. Найдавнішу за 1630 р. письмову згадку про жителів міста подано в «Описание городов и знатных местечек в провинциях Слободской губернии» (документ ХVIII ст.). У ще одному документі ХVIII ст. «Топографических описаниях Харьковского намесничества» підкреслено, що Харків побудовано за часів правління московського царя Олексія в 1653 р. Інші джерела заснування міста Харкова називають 1654 р. Так, у «Наказній памяті», (різновид тогочасних ділових паперів) від 30 вересня 1654 р. говорилося: «Которые черкасы построились в Чугуевском уезде промеж речек Харькова и Лопани о городовом строении, и что вы по их челобитью в Чугуев к Г.Спешневу писали, а велели ему городового места осмотреть и описать и чертеже чертить и черкас переписать».
Із приходом цієї групи переселенців і повязано найвірогідніше заселення Харківського городища. Уже в 1654 р. переселенці спорудили тут багато будинків, а в наступному навіть звели деякі укріплення. Про це у чолобитній харківського воєводи до царя сказано так : «И в прошлом государь во 1655 г. по твоему государеву указу построен в той Николаевской вотчине на реке Харькове и на Лопани твой государев новый Харьков - город…, а строил тот город по твоему государеву указу стоильщик и воевода Воин Селифонтов».
Цей документ свідчить, що Харківське поселення в 1655 р. уже існувало і воєводою там був Воїн Селіфонтов. Таким чином, ця скарга дає підставу думати, що перша група переселенців із 37 родин прибула на місце майбутнього міста ще до 1654 р., можливо 1653 або навіть у 1652 р. Дуже багато документів повязують виникнення Харкова з 1655 роком. Серед інших слід назвати «Наказну память» із Розрядного приказу чугуївському воєводі Спешнєву від 23 лютого 1655 р. У ній йшла мова про те, що до уряду звернулося 800 чоловік переселенців із Придніпровя на чолі з отаманом Тимофєєвим із проханням дозволити оселитися їм в урочище Лопані і Харкова і це прохання було задоволено. Ще одним джерелом, яке датується 1655 р., є поіменний реєстр мешканців Харкова. 1656 роком датова «Жалоба воеводы
Селифонтова на харьковских черкас», яка була адресована царевичу Олексію. Воєвода скаржився, що поселенці не хочуть будувати фортецю, замість споруджених донедавна невеликих захисних споруд. Аналіз документу свідчить, що на 1656 р. Харківське городище було уже щільно заселене.
Зараз харківські археологи розкопали в центрі міста залишки фортеці, спорудження якої датовано ХІІІ - ХІV ст., а це, у свою чергу, віддаляє вік міста на кілька століть. Б. А. Шрамко та В. В. Скирда у своїй книзі «Рождение Харькова» також виводять існування міста від легендарного поселення часів Київської Русі.
Таким чином, в історичних документах немає єдиної дати заснування міста, тому не можуть дійти згоди щодо загальновизнаної дати й історики.

В цьому випуску:

Із історії

Харків є одним з найвизначніших міст нашої держави. Історія міста - цікава й багатогранна. Харків, як і всі середньовічні міста, виник як військової фортеці. Вона була побудована українськими переселенцями, які, рятуючись від польської шляхти, осідали тут з дозволу московського царя. Фортеця, яка виникла на місці, де зливалися річки Лопань і Харків, мала 10 веж і довжину стін понад одного кілометра. Однак за весь час існування фортеці не довелося пережити жодного штурму, жодної облоги.

Теорії про походження назви міста	2
Харківський театр опери та балету	3
Сад Шевченка	4
Парк ім. Горького	5
Харківський зоопарк	6

Харків—місто майбутнього

Стр. #

Теорії про походження назви міста

Досить проблемною є і визначення походження назви міста Харкова. При цьому слід виділити легенди та наукові гіпотези вчених. І. Ю. Саратов у своїй монографії «Харкове, звідки ім'я твоє?» наводить більше десятка гіпотез походження назви міста. На жаль, жодна з них не має достатньої кількості документів для підтвердження чи спростування. Серед перших авторів, які звернулися до цієї проблеми був російський вчений Василь Федорович Зуєв, який у 1787 р. опублікував книгу «Подорожние записки Василия Зуєва с Петербурга до Херсона в 1781 и 1782 г.». Під час цієї подорожі він відвідав Харків і записав легенду про заснування міста та виникнення його назви від «от первого поселенца Харитона». «Наименование свое Харьков имеет от первого поселенца Харитона, вышедшего со многими семьями и поселившегося здесь. Он был пасечник или пчеловод, трудами своими и способностью места разжился он скоро так, что многие из других мест стали к нему приходить для сожительства, а как в общежитии, наипаче у малороссиян, обыкновенно называют друг дружку полуименем, то называя его Харько, прозвали «Харьков хутор», «Харькова слобода», «Харьков город». Про засновника міста Харкова - козака Харка писали навіть поеми. Так у журналі «Харьковский Демокрит» у січні 1816 р. було надруковано поему «Основание Харькова», написану видавцем цього журналу В. Г. Масловичем.
Автором першої наукової гіпотези про найменування міста Харкова, на думку
І. Ю. Саратова, був архієпископ Харківської єпархії Філарет (у миру Дмитро Григорович Гумілевський (1805-1866 рр.). Дослідник, ретельно проаналізувавши всі відомі йому документи ХVII i XVIII ст., у яких була мова про заснування Харкова, і спираючись на відомості «Книги Великого Чертежа», висловив аргументовану гіпотезу щодо найменування міста Харкова. У праці «Историко-статистическое описание Харьковской епархии» він писав так: «…название реки Харьков было известно еще тогда, когда существовал городок Донец, т.е. в ХІІ в. Отсюда понятно, что город Харьков получил название от реки Харьков, как город Олешня от реки Олешни, город Лебедин по озеру Лебедину, и что известие будто городу Харькову дал свое имя первый поселенец казак Харько - несправедливо». Таким чином, Д. Г. Гумілевський вважав, що ім?я місту дала річка, яка протікала поблизу. Однак він не розшифрував слово «Харків» і не сказав, звідки з?явилося ім?я самої річки. Професор Харківського університету Микола Якович Аристов (1834-1890 рр.) у 1877 р. висунув гіпотезу, що Харківське городище - це залишки половецького міста Шарукань; а половецьке слово «Шарукань» із часом трансформувалося і до ХVII ст. перетворилося на Харків. Він висловив припущення: можливо, давнє городище, на місці якого виріс Харків, було залишком половецького міста Шарукань. У перекладі з тюрського слово «шарукань» означає «стійбище скотарів». Назва міста Шарукань, котре з часом зникло, нібито перейшло у назву місцевої річки, яку стали звати «Харьков», а вже звідси назва поширилася і на місто, засноване українськими козаками. Проте, на сьогодні немає достатньої кількості даних, які б могли підтвердити точку зору М. Я. Аристова.
На думку І. Ю. Саратова, імя нашому місту залишили давні племена хорватів, а назва «Харків» походить від назви одного із східно-словянських хорватських племен, а саме - племінного обєднання черкасів, які у ті далекі часи населяли місцевість на південному сході Європи. Через звичай носити темний одяг сусідні племена називали їх «чорними». Можливо, це були нащадки кіммерійців, яких стародавні мореплавці-фінікійці називали «темними», а, можливо, меланхлени. Звязок сучасних хорватів зі своїми південно-східними предками можна простежити за наступним ланцюжком, кожну ланку якого так чи інакше можна довести: хорвати - серби, серби - сіверяни. Слід зазначити, що більшість вчених все ж таки повязують назву міста із назвою річки Харків.
Вони аргументують свою точку зору тим, що назва річки в джерелах зустрічається набагато раніше, ніж назва міста Харкова.

Освіта, наука, культура

Xарків є другим після Києва культ. центром України. Низка установ веде свій поч. з дорев. часів, ін. з часу, коли X. був столицею УРСР, а деякі засновані, реорганізовані чи відновлені по другій світовій війні. Після різних реформ X. мав (1979) 21 вуз з понад 130 000 студентів. Серед високих шкіл важливіші: Харківський Держ. Ун-т, Харківський Політехн. Ін-т, Харківський С.-Г. Ін-т, Харківським Держ. Мед. Ін-т, Харківський Юридичний Ін-т, Харківський Держ. Ін-т Культури, художньо-пром. та пед. ін-ти; діє ряд інженерно-екон. вузів: інж. зал. транспорту, ін-т гірничого машинобудування, автоматики й обчислювальної техніки (кол. Гірничий Ін-т), інженерно-екон., інженерно-будів., автомобільно-дорожний, авіаційний, фармацевтичний, зоовет., комунального будівництва; 1923 — 63 працювала держ. консерваторія. У X. є 38 сер. спеціялізованих осв. закладів і 40 проф.-техн. шкіл; понад 50 н.-д. ін-тів при високих школах або у відомстві Імін-в, 6 н.-д. ін-тів АН УРСР (Харківський Наук. Центр АН). З поч. 30-их pp., а особливо після війни посилена русифікація усіх ступенів освіти у X., як також ін. культ.-осв. установ.
З наук. установ діють Харківська астрономічна обсерваторія, Харківське матем. т-во, ряд бібліотек і музеїв. До найбільших бібліотек належать: Харківська публічна бібліотека ім. Короленка, Наук. бібліотека Харк. Ун-ту, Харківська держ. наук. мед. бібліотека, обл. держ. архів; з музеїв найбільші: Харківський Іст. Музей, художній і природничий музеї. Працює 6 проф. театрів, з яких мають звання акад.: Харк. театр опери і балету ім. Лисенка, Харківський держ. укр. драматичний театр ім. Шевченка, рос. драматичний театр ім. Пушкіна; діють ще Театр юного глядача, Харківський укр. театр муз. комедії і театр ляльок; працює обл. філармонія, 21 кінотеатр. 1963 відкрито велику кіноконцертову залю «Україна», а 1974 новий цирк. У X. діють Палац спорту, палац водних спортів «Спартак», 32 стадіони (серед них «Металіст», комплекс «Динамо» та ін.), дитяча залізниця. «Мала південна».

Площа Свободи в Харкові

Стр. #

Площа Свободи в Харкові - центральна площа міста, яка займає шосте місце за величиною в Європі і дванадцяте у світі. З моменту створення і до 1996 року площа носила ім'я Дзержинського, за часів Великої Вітчизняної війни в 1942 році німецько-фашистські окупанти перейменували площу в Площу німецької армії, а в 1943 році - в площу Лейбштандарту СС на честь 1-ої дивізії Лейбштандарту СС «Адольф Гітлер», що тільки що повторно захопила місто 23 серпня 1943 року.
Довжина площі Свободи складає від 690 до 750 метрів, ширина її прямокутної частини - від 96 до 125 метрів, діаметр круглої частини - 350 метрів, площа - 11,9 гектарів. За формою площа Свободи нагадує колбу, шийка якої звернена до вулиці Сумської, прямокутна частина виходить на Сумську вулицю і замощена бруківкою, а кругла веде на проспект Леніна. Дві станції метро «Університет» і «Держпром» знаходяться під площею.
З площею Свободи в Харкові пов'язані декілька цікавих фактів: вона в 5 разів перевершує розмірами Червону площу в Москві, в серпні 1944 року там проходила величезна виставка військової техніки, а через 6 років - виставка мирної техніки, яку випускали підприємства міста. У 1991 році під час церемонії випуску офіцерів Харківського гвардійського Вищого танкового командного училища ім. Верховної Ради УРСР Голова Верховної Ради УРСР і майбутній перший президент України Леонід Кравчук постраждав від активістів руху «Рух», які планували зірвати його виступ. Проте демонстранти були розігнані завдяки курсантам танкового училища і місцевим силам міліції. У 2008 році на площі Свободи проходив виступ відомої британської групи Queen + Paul Rodgers, що зібрала за деякими даними на свій невеликий концерт найбільше число глядачів: більше 350 тисяч чоловік. Оскільки вхід на площу був безкоштовним, відомі музиканти не отримали за свій виступ гонорар, їм були сплачені лише витрати по проведенню концерту і перебування в місті.

За кількістю населення Харків (Україна) займає 1 місце в області і 2 місце в Україні. Місто традиційно багатонаціональне: тут жили і живуть представники 111 національностей.

Харківський театр опери і балету

Харківський національний академічний театр опери і балету імені М. Лисенко (ХАТОБ) є першим українським стаціонарним оперним театром, в якому спектаклі ставляться на українській, російській, французькій і італійській мовах.
Створення театру датується 1925 роком як Української державної столичної опери. До 1934 року там було поставлено 11 балетів і 32 опери, включаючи «Золотий обруч» Б. Лятошинського, «Тарас Бульбу» М. Лисенка, «Русалку» А. Даргомижського та ін. Опери російського і світового репертуару включають: «Турандот» Дж. Пуччіні, «Намисто Мадонни» Е. Вольф-Феррарі та ін. Нині в репертуар театру входить близько 50 обпер і балетів, що у більшості своїй відносяться до української і російської класики. Дитячий репертуар включає музичні постановки за сюжетами відомих казок. Концертні програми проходять у виконанні оперної і балетної сцени, а в травні-червні в театрі щорічно проходить фестиваль оперних басів.
Будівля Харківського театру опери і балету була побудована в 1829 році за проектом невідомого архітектора. Після придбання цієї будівлі в 1855 році підприємцем Зарудним, той перебудував його спеціально для показу вистав. Після переходу будівлі у власність комерційного клубу в 1884-1885 роках, воно було повністю реконструйоване для оперного театру.
У 1991 році Харківський театр опери і балету переїжджає в іншу будівлю, розташовану по вулиці Сумської і стає яскравим представником постмодерністської архітектури і стилю. У 2007 році проводиться повна реконструкція фонтанів перед будівлею театру, а площа перед будівлею дістала назву «Площа фонтанів».

Харківський каскад - одне з найпрекрасніших місць міста. Верхній майданчик відкриває краєвид на дивовижну широку панораму міста. Особливо ефектно з висоти виглядають вогні нічного Харкова. Влітку харків'яни і гості міста рятуються біля фонтану від спеки, а в решту часу отримують задоволення від чудових краєвидів українського мегаполісу.

Харків—місто майбутнього

Стр. #

Сад Шевченка в Харкові

Сад Шевченка розташований в центрі Харкова і є міським парком. Закладений сад в 1804-1805 роках В. Н. Каразіним, відомим засновником Харківського університету. Спочатку сад розбивався в природному дубовому гаї, що розташовувався на околиці Харкова. На верхній терасі саду розташовується ландшафтний парк, а на нижній знаходиться ботанічний сад. Через 3 роки після заснування саду, в ньому була побудована обсерваторія, а в 1896 році в західній його частині був відкритий зоопарк, який є на сьогодні найстарішим в Україні.
У роки Великої Вітчизняної війни парк значно постраждав від військових дій: зруйнували більше половини зелених насаджень. Німецько-фашистські загарбники під час окупації міста перетворили паралельну саду вулицю у військове поховання для офіцерів високих чинів. Сад і прилеглу до нього територію німці планували перетворити на «пантеон германської військової слави», але після остаточного звільнення Харкова в 1943 році кладовище було знищене.
У післявоєнні роки проводиться активне відновлення і реконструкція саду. Так, в 1955 році там будуються каскадні сходи, в 1963 році з'являється кіноконцертний зал «Україна», в 1967 році зводиться фонтан на центральній алеї, а у кінці XX століття будується будівля Харківського державного українського академічного театру опери і балету імені М. Лисенка. Пам'ятник В. М. Каразіну, Т. Г. Шевченку, Архангелові Михайлу, пам'ятний знак репресованим кобзарям, бандуристам, лірникам, скульптура «Аксакал», пам'ятник футбольному м'ячу також прикрашають сад Шевченка. А відкритий в 2010 році пам'ятник 50-а паралель є одним з найунікальніших пам'ятників міста, оскільки він присвячений найбільшому місту Землі на 50-ій паралелі: Харкову.

Привокзальна площа в Харкові

Формування Привокзальної площі в Харкові було приурочене до відкриття Курсько-Харківсько-Азовської залізниці у кінці 60-х років XIX століття. Спочатку на цьому місці, що носило раніше назву Архієріської левади, знаходилося непросихаюче болото.
Після ухвалення рішення про спорудження першого харківського вокзалу, в 1869 році було побудовано першу будівлю вокзалу, автором проекту якого виступив архітектор А. Тон. У зв'язку з необхідністю реконструкції вокзалу, що виникла внаслідок надмірної завантаженості пасажирських потоків, які прибували по Балашовській залізниці, що з'явилася з часом, в 1896-1901 роках починається перебудова вокзалу з подальшою його модернізацією. Автором проекту виступив відомий архітектор І. Загоскін, а завершував будівництво архітектор І. Цауне.
Нині привокзальна площа в Харкові є красивим місцем з величними будівлями, фонтанами і доглянутими квітниками. Головна будівля вокзалу Харків-Пасажирський вражає погляд своєю оригінальністю: два приміщення у формі букви «Г», сполучені між собою і увінчані куполом в місці з'єднання, прикрашені красивим бронзовим литвом, керамікою і ліпленням і чітко вираженим українським орнаментом, носять урочистий характер і прекрасно прикрашають Привокзальну площу. Пам'ятник батьку Федору, героєві твору Ільфа і Петрова «Дванадцять стільців», Управління Південних залізниць, Будівля колишнього Головпоштамту, Житловий будинок для працівників Південних залізниць і Палац культури залізничників також є своєрідними прикрасами площі і пам'ятками Харкова.

Парк ім. Горького в Харкові

Стр. #

Парк імені Горького є головним парком Харкова і займає площу більше 130 га. З моменту його заснування і до революції 1919 року він носив назву Миколаївського або Заміського парку, з 1920 по 1936 рік - Комунального парку або Парку комунальників і упродовж усього свого існування був міським парком.
Датою заснування Парку ім. Горького вважається 1893 рік, а дата його відкриття - 1907 рік, оскільки було прийнято рішення почекати з відкриттям парку до моменту, коли трохи підростуть дерева. Фінансування здійснювалося за рахунок добровільних пожертвувань городян, а у висаджуванні дерев брали безпосередню участь студенти і гімназисти Харкова.
Нині Парк ім. Горького є улюбленим місцем відпочинку городян. На його території розташований фонтан, численні дитячі атракціони, кафе, дитячі майданчики, дитяча залізниця, канатна дорога, тенісні корти, кінотеатр «Парк» і багато інших атрибутів для відпочинку.
У 2006 році з нагоди святкування Дня міста сталося урочисте відкриття відновленої колонади і пам'ятника М. Горькому, знесених в 2001 і 1990-х роках при правлінні міського голови М. Пилипчука. У 2007 року сталася реставрація фонтану у кінці Головної алеї парку.
З парком ім. Горького пов'язані декілька цікавих фактів. До Великої Вітчизняної війни тут знаходився єдиний в Харкові кедровий гай, знищений в 1943 році. Також ще до війни там була побудована парашутна вишка, яка проіснувала лише до середини 60-х років. На початку 70-х років в парку був відкритий унікальний зал світломузики, що прийшов в запустіння на початку 90-х років.

Харків залишається також важливим індустріальним центром. Тут працює і розвивається безліч заводів, підприємств, фірм. Серед інших досить відомі великий завод імені Малишева, Харківський машинобудівний та ін.

Підвісна канатна дорога в Харкові

Підвісна канатна дорога в Харкові використовується для прогулянок і є водночас транспортною системою, яка зв'язує між собою вулицю Сумську в районі кінотеатру «Парк» і Павлово Поле, проходячи через ЦПКіО імені Горького і Саржин яр.
Підвісна канатна дорога була введена в експлуатацію в 1971 році. При її будові було використано 18 опор; на сьогодні в активі канатної дороги знаходиться 124 двомісних пасажирських кабіни з вантажопідйомністю 180 кг, включаючи одну службову.
Траса підвісної канатної дороги починається від станції «Горпарк», що знаходиться за кінотеатром «Парк» і поблизу станції дитячої залізниці, і закінчується станцією «Павлово Поле», розташованою в районі Джерела на сполученні двох вулиць : Отакара Яроша і 23 Серпня. Загальна протяжність траси складає 1387 м.
Загальна тривалість маршруту в один кінець складає 18 хвилин. За цей час кабінки піднімаються на висоту від 8 до 26 метрів, а пасажирам надається унікальна можливість помилуватися мальовничими видами парку імені Горького, Лісопарку, Шатиловки і Павлова Поля.
Посадочна станція «Павлово поле», що привертає увагу туристів дивовижною красою, була побудована за проектом архітектора І. Є. Попова. Прикраса її мозаїчним панно є роботою майстра В. Я. Савенкова.

Фонтан "Дзеркальний струмінь" є символом міста. Фонтан знаходиться в Парку Перемоги, навпроти Театру опери і балету.

Дитяча залізниця в Харкові

61143
Харків,
вулиця Велика Кільцева,12

Телефон: (057)3961657
Факс: (057)3961657
Эл. почта: sch168@kharkivosvita.net.ua
proverka@example.com

Мала Південна залізниця в Харкові є підрозділом Південної залізниці і займається вихованням зміни залізничників, а також їх теоретичним і практичним навчанням.
Дитяча залізниця є вузькоколійною, її довжина складає всього 3,6 км, а рейки розташовуються від парку Горького до Лісопарку, проходячи через Сокольники.
Спорудження залізниці датується 1940 роком, ініціаторами її створення виступили комсомольці Південної залізниці і Інституту інженерів залізничного транспорту(ХІІТа). У роки Великої Вітчизняної війни залізниця була повністю зруйнована, а вже 25 серпня 1945 року знову почала роботу після проведення відновних робіт.
У 1941-1943 роках поблизу Малої Південної залізниці німецько-фашистські загарбники розстрілювали підпільників, заручників і мирних громадян, на честь яких в 1970-х роках був встановлений Меморіал жертвам Великої Вітчизняної війни, що стоїть на шляху перегону складу.
У травні 2010 року почалося прокладення залізниці через Лісопарк. Для здійснення цього було прийнято рішення вирубати близько 500 дерев, чому чинили опір громадські організації міста. Після проведення мітингів, демонстрацій і слухань, залізниця все ж була побудована і введена в експлуатацію 23 серпня 2010 року.

Харківський зоопарк

Харківський зоопарк - один з найвідоміших і найбільших зоосадів на території України. Заснували його в кінці XIX століття відомі вчені. Плануючи відвідати Харків, обов'язково включіть в свої плани відвідування місцевого зоопарку, який розташовується в центрі міста.
У Харківському зоопарку мешкають понад 7100 тварин і птахів, їх число збільшується щорічно. В цілому зоосад є місцем проживання для 380 видів, з яких 103 види - рідкісні. Велика частина тварин і птахів є представниками Червоної книги. Тут для тварин створені чудові умови, незважаючи на те, що державне фінансування і прибуток від продажу квитків є недостатніми. Наявні в розпорядженні кошти розподіляються, переважно, на корми для тварин. Однак, клітки і корпуса для тварин також потребують фінансових вливань.
Фінансові проблеми залишаються завданням адміністрації, а гостям, які відвідують Харківський зоопарк, залишається отримувати задоволення від спілкування з тваринним світом. Тут є ведмеді, грайливі мавпи, благородні олені, різнокольорові галасливі папуги, важливий бегемот і багато інших мешканців. Дивлячись на цей затишний світ, усвідомлюєш, що тварини наділені людиноподібними рисами і емоціями, тому відчуваєш легке здивування, коли вони не відповідають людям. Відвідувачі зоопарку отримують яскраві враження після візиту, адже міста з великими кам'яними будівлями, галасливими автотрасами і курним повітрям дуже стомлює.
Адміністрація Харківського зоосаду планує незабаром доповнити експозицію новими відділами Африки і Південної Америки, поселивши у вольєрах екзотичних тварин. В даний час тут є відділи іхтіології, амфібій і рептилій, птахів, хижих птахів, копитних ссавців і мозоленогіх, шимпанзе, приматів, слонів і бегемотів, а також відділ приручених тварин. Особливу радість дітям доставляє відвідування контактного відділу зоопарку. Тут їм дозволено гладити, брати на руки, годувати і гратися з дитинчатами хижаків і дорослими особинами, що не представляють небезпеку. Часто гостей чекає сюрприз - можливість сфотографуватися, тримаючи на руках левенят або ведмедика. Океан емоцій гарантований!